DEN GÅDEFULDE MARTHA IVERS
Luk døren i en fart!
Er du bange for tordenvejr?
- Nej, jeg kan li' det. - Fint, for der er mere i vente.
Jeg har mad med, også til killingen.
- Stjal du den? - Nej, købte den.
Og bli'r vi taget, så påstå ikke andet.
Jeg har bøvl nok i forvejen. Med dig og din killing.
- Skal jeg tage hjem igen, Sam? - Hold din bøtte og spis.
- Leder de efter mig? - Din moster har hele politiet ude.
- De må ikke finde mig. - Jeg skal altid holde for.
Jeg har ikke andre, Sam.
Cirkustoget kører her forbi i aften.
Så følger du bare mig og holder godt fast.
Det klarer jeg sagtens.
Stille!
Der er de ... Godt, børn. Medmindre I har vinger, er I fanget.
Kom, Martha.
- I fanger ham aldrig! - Ikke så hårdhændet, din klovn!
Nu bringer vi dig hjem til din moster.
- Mr. O'Neil vil tale med Dem. - Vis ham ind.
Mrs. Ivers beder Dem komme ind.
- Godaften, mrs. Ivers. - Godaften.
- Jeg har godt nyt. Martha ... - Hvad med hende?
- Martha er fundet. - Ja.
Det var faktisk Walter, der fortalte politiet -
- hvor hun og Sam Masterson holder til.
- Ikke sandt? - Jo, far.
- Drengen skal blive belønnet. - Han er flink og kvik.
- Havde jeg råd, ville jeg ... - Sende ham på Harvard.
- Det har jeg vist nævnt før. - Mange gange.
Tag drengen med ud i køkkenet, Giv ham noget is.
Og også et stykke kage. Gå så.
- Sig tak til mrs. Ivers. - Tak, mrs. Ivers.
De har mistet Deres elev. Jeg sender hende væk.
Jeg ved godt, hvorfor De ville undervise Martha -
- og hvorfor Walter skulle læse sammen med hende.
Så han kunne få et stipendium. Men jeg er ikke et fond.
Om han kører lastbil eller går på Harvard, er mig ét fedt.
Og han er sikkert lige lykkelig.
De er ventet, miss.
Et øjeblik, miss!
Mit navn er Lundeen. Sørg for at nævne det for mrs. Ivers.
Det skal jeg nok.
Nu skal jeg tage Deres pels.
De ved, hvordan hun har det med den kat.
Jeg sætter den op på Deres værelse.
Deres moster venter Dem.
Træd nærmere, Martha.
Nærmere, Martha.
Se på mig.
- Du virker ikke specielt ked af det. - Det er jeg ...
Fordi jeg blev fanget.
- Du får mig ikke til at græde. - Det er fjerde gang, du stikker af.
- Hver gang blev du bragt tilbage. - Du ejer ikke hele verden!
Nok til at sikre mig, du altid bliver bragt tilbage. Forstår du det?
Gør du?
Det er ikke rimeligt mod din moster. Få er så tålmodige og rare som hun.
Og få unge piger er så utaknemlige.
Det er til dit eget bedste.
Jeg vil vaske snavset af dig og gøre dig til en Ivers igen.
Jeg hedder Smith. Ligesom min far.
- Jeg har fået det ændret til Ivers. - Det vil jeg blæse på!
Du hedder Ivers som din mor, før hun begik den dumhed ...
- Hvor vover du? - Hold din kæft!
- Du har hans beskidte kæft. - Tal pænt om min far!
Det nul! Det bedste, han gjorde for dig, var at dø!
- Jeg slår dig ihjel! - Martha, så er det nok.
Slip hende, mr. O'Neil.
Gå op og skift til tørt tøj. Så tales vi ved efter aftensmaden.
Det er sent. Jeg henter min søn.
Bliv. Jeg er oprevet. Jeg må have nogen at tale med.
Lynch bad mig liste Bundles herop. Jeg listede også noget mælk med.
Hun hader katte ... alt, hvad jeg holder af!
Der kom en betjent i formiddags. Han ville vide, hvor du kunne være.
Min far sagde, jeg havde pligt til at sige det.
Jeg sagde intet. Uanset hvad min far har fortalt din moster.
Jeg fryser. Jeg må klæde om. Jeg lader døren stå åben imens.
Min far siger, du er tåbelig. En dag vil du eje alverdens rigdom.
Og hvis vi blot ejede en brøkdel af det, kunne jeg gå på Harvard.
- Kunne hvad? - Gå på Harvard!
- Lyset! Hvad skete der? - Det gik ud. I hele huset, tror jeg.
Der er et stearinlys på bordet ved væggen. Bliv stående, så skal jeg.
- Skal jeg ikke kigge op til Martha? - Hun lider aldrig nød. Deres tur ...
Jeg er bange for tordenvejr. Træk for, mens jeg klæder om.
Martha!
- Ét pip, og du får en blodtud. - Jeg sladrer ikke. Spørg Martha.
Sam! Jeg sagde jo, de aldrig ville fange ham. Knap mig.
Jeg kom for at sige farvel. Du vil have det bedre her.
- Nej, jeg hader hende! - Du skal bare narre hende.
- Jeg rejser med dig! - Hør nu ...
- Det er sent. Jeg må gå. - Lad ham gå.
Ellers kommer han på opdragelsesanstalt.
Så skal de fange mig først.
Hvis du ikke vil have mig med, så rejser jeg alene.
- Lad gå da. Kom så! - Jeg skal lige have noget på loftet.
Sam, skynd dig!
Bundles er på vej nedenunder.
- Min moster ...! - Jeg fanger hende.
Mis-mis-mis ...
Sam, har du fanget hende?
Skynd dig, ellers opdager den gamle heks os.
Hun er død.
Vi var ovenpå. Vi hørte støj og gik herned.
Vi så en mand, en stor mand, løbe ud ad hoveddøren. Se, den står åben.
Og så lå hun der.
Og den her ... den lå der også. Jeg samlede den op.
Er det ikke rigtigt, Walter? Er det ikke?!
Er det, Walter?
Ja, far, det er det.
Læg den. Nøjagtigt, hvor du fandt den.
I må hellere gå ovenpå, begge to. Jeg ringer til politiet.
- Det går aldrig godt. - Din far tror på mig.
- Hvem ved? - Du holder bøtte.
- Hvad med Sam? Han så det. - Sam sladrer aldrig.
- Jo, han blev bange og stak af. - Sam sladrer aldrig.
- Sam stak af, men jeg blev. - Vel gør han ej. Ikke Sam!
Jeg vil tale med jer begge.
Sæt jer.
Når politiet kommer, fortæller I dem nøjagtigt den samme historie.
- Er du med, Martha? - Ja, mr. O'Neil.
- Også du, Walter? - Ja, far.
Stakkels pigebarn.
Nu har du ingen i hele verden, ud over Walter og mig.
Men du skal ikke være bange. Walter og jeg vil altid være hos dig.
- Vi vil aldrig svigte dig. - Tak, mr. O'Neil.
I handikapløbet ser Chestnut King ud til at være storfavorit.
Vrøvl, Chestnut King er en sløv krikke.
Den blev slået af cowboy-heste for år tilbage.
Nu har jeg set det med. Hvad mener du om det, sømand?
Man forlader et sted for 17-18 år siden og glemmer alt om det.
Man kommer kørende og bang! Så får man sin fødeby lige i synet.
Vejs ende, sømand. Vågn så op.
- Hvor er vi? - I et lille uheld.
- Hvad skete der? - Vejen svingede, men ikke jeg.
Jeg må have den repareret inde i Iverstown.
Næste gang vælger jeg en, der ikke falder i søvn.
"Velkommen til Iverstown". Måske mener de det denne gang.
- Kan jeg få det her vrag repareret? - Kør den bare ind.
Hvor længe vil det tage, gamle?
Vi må se på den først. Kom igen i morgen.
- Kan enhver spille med? - Nøp.
- Fire igen. - 20 mod 10, det kan han ikke.
- Top. Slå så en firer. - Syv.
Tak.
- Hvad vil det koste? - Det ved vi, når den er færdig.
- Nej, hør, jeg vil vide det nu. - Find dig et andet værksted.
"Velkommen til Iverstown".
Vi bringer nu en transmission -
- fra et valgmøde for statsanklager Walter P. O'Neil.
Mr. O'Neil kan desværre ikke selv medvirke i denne valgudsendelse.
Mr. O'Neil er blevet syg -
- men heldigvis kan den afholdte mrs. O'Neil tale på hans vegne.
Borgere i Iverstown, dette valgs hovedemner er simple ...
- Nok af det ævl. - Denne Walter P. O'Neil ...
Boede han på Sycamore Street? Hans far var skolelærer?
- Ja, det er ham. Kender du ham? - Ja, fra gamle dage.
En lille, skræmt purk, og han vil være statsadvokat.
- Hvad er odds? - På hvad?
- Valget. - Der er intet at spille om.
Han bli'r stensikkert genvalgt. Han ender som guvernør.
Og jeg vil vædde med, han en dag stiller op som præsidentkandidat.
- Jo, hans kone bestemmer farten. - Hvem blev han gift med?
Er du her fra byen? Så burde du kende hende ...
- Gamle mrs. Ivers' niece. - Martha Ivers?
Hun arvede hele dynen, da den gamle dame døde.
Nu har jeg hørt det med ... Martha Ivers.
GENVÆLG WALTER P. O'NEIL SOM STATSADVOKAT
Du ligner nu stadig en skræmt, lille purk.
- Goddag, Gallagher. - Bi lidt ... Kender jeg dig?
Ja, det var mig, der smed en sten gennem det vindue engang.
- Og det var dig, der løb efter mig. - Jeg fangede dig garanteret også.
Nu jeg tænker efter, det gjorde han vist.
LOGI FOR UNGE KVINDER
- Godaften. - Godaften.
- Bor De her? - Det gjorde jeg engang.
- Hvem ejer stedet? - Mrs. Burke. Hun er ikke hjemme.
- Venter De på hende? - Jeg har bare hentet mine ting.
Jeg har været væk et stykke tid. Jeg venter på en vogn.
Jeg boede i det her hus ... for 17-18 år siden.
- Jeg blev født her. - Pjat. De er da ældre end det.
Jeg flyttede ikke lige efter fødslen.
Kan De undvære en?
- Har De flere tændstikker? - De må få dem her.
Ved De, hvad klokken er?
- Ja, den er kvart over elleve. - Og jeg skal nå en bus 23.30.
- De kan stadig nå det. - Så skal den snart komme.
Kender De nogen her ved navn Masterson?
- I byen i det hele taget? - Nej, jeg er fra Ridgeville.
Er Deres navn Masterson?
Vil det sige, De lige er vendt hjem efter 18 år?
17 eller 18.
- Og nu vil De opsøge slægten? - Ikke ligefrem.
Jeg kom bare forbi på vej vestpå -
- og blev mere eller mindre nysgerrig. Ikke andet.
Held og lykke.
Hvad vil De gøre?
- Hvad mener De? - Angående Deres familie?
Hvad ved jeg? Måske intet.
Måske checker jeg alle dødsfald de sidste 18 år.
- Kan man det? - Ja, det tror jeg nok.
Godnat.
Rutebilstationen. Fart på. Jeg skal nå en bus kl. 23.30.
Mr. Masterson!
- Jeg syntes nok, det var Dem. - Jeg gav Dem min sidste tændstik.
- Kan jeg give Dem et lift? - Det kan jeg ikke sige nej til.
De har mine tændstikker. Har De også et navn?
Toni ... Antonia. Antonia Maracek.
- Skønt navn, ikke, mr. Masterson? - Sam.
- Skynd Dem. - Vi skal bare krydse sporet.
De har stadig 4 minutter.
- Uden den herre havde vi nået det. - Måske kan vi indhente den.
Jeg kan få en bus hjem til Ridgeville i morgen.
Måske tager jeg ikke til Ridgeville, men et andet sted hen.
Måske en helt anden retning, Chicago eller længere vestpå.
- Har du været ude vestpå før? - Ja.
Det har jeg aldrig.
Men måske gør jeg det.
Hvordan er det?
Stort.
- Vil du tilbage igen? - Nej, jeg må finde et andet sted.
- Drikker du, Sam? - Ja, jeg drikker.
Jeg gi'r en lille én.
- Synd. Skal jeg bære bagagen ind? - Den skal vel hen på et hotel.
- Skal jeg køre Dem derhen? - Bor du mon på Hotel Gable?
- Må jeg også bo der? - Det er et offentligt sted.
Sig, Sam Masterson ønsker et værelse til en ung dame.
Hun skriver sig ind, når hun kommer ... Behold resten.
Stiligt. Dæmpet belysning, musik, det hele.
En café.
Da jeg boede her i byen, var der kun barer.
- Min far boede i dem. - Også min.
- Vi er beslægtede. - Jeg vil have det samme som dig.
Whisky. Og et glas postevand, hvis whiskyen ikke er for god.
To med vand.
- Har du kørt langt? - Knap 1000 km siden i morges.
- Du kørte ikke i noget i aften. - Nej, min Stanley er på værksted.
Lad os få to til, inden I lukker.
Det bli'r to dollars.
- Min omgang. - Mange tak.
Skal vi skåle på, at du finder din familie?
- Det ville min mor ikke bifalde. - Hvordan kan du vide det?
Efter alle de år er det sikkert ligegyldigt.
- Du er frygteligt kynisk, hva'? - Sådan er livet.
- Er det en stor familie? - Nej.
Kun mig og de to, der skal til for øge befolkningstallet.
Min mor stak af, da jeg var spæd , og min far ...
... er sikkert død af druk.
Min far er lige så kynisk. Den mest koldblodige mand i Ridgeville.
Engang sparkede han mig. Hvor blev jeg dårlig.
Så forstår jeg bedre, du lod den bus køre.
Jeg var sikkert steget ud igen, før den kørte.
Jeg var begyndt at ryste, straks jeg var steget om bord.
Desuden er den kørt for i aften. Den næste går først i morgen aften.
Og jeg ved helt sikkert, at den når jeg heller ikke.
I hvert fald ikke den til Ridgeville.
Men jeg er glad for, du gik med mig i aften.
Jeg var så ensom, jeg helst ville dø.
- Har du været så ensom? - Hvor ensomt er det?
Så det er lige før, man eksploderer.
Vil du vide, hvorfor det gik mig sådan?
Lukketid ... Skal vi gå hjem?
Grunden til, at jeg valgte dit hotel, er ganske enkelt ...
- Du læste reklamen på den her. - Du er hurtig.
- Måske var jeg for udfarende. - Måske var du.
- Måske synes du, det er forkert. - Måske ved jeg det ikke endnu.
- Jeg gad vide, hvad du tænker. - At der er plads til dig i min bil.
- Måske er du god nok. - Gid, du vil synes det hele vejen.
Vi må hellere blive her for en stund.
Jeg har et spørgsmål. Ligner han en skræmt, lille purk?
Han kunne briste i gråd når som helst. Lad os komme væk.
- Er mr. O'Neil hjemme? - Ikke det, jeg ved af.
Walter.
Ingen kommentarer? Må jeg få en cigaret?
- Min frues læber. - Jeg bestiller noget kaffe.
Nej tak, en drink til.
Skal vi skændes, får jeg brug for den -
- ellers kan jeg hverken lytte eller tale sammenhængende -
- når og hvis jeg svarer på det, du vil sige.
Havde du glemt, at du skulle tale i aften?
Jeg havde ikke glemt det ...
Det er rart. Dit værelse, mener jeg. Det er længe siden, jeg var her.
- Hvor har du været? - På druk.
Jeg er stadig folkets favorit. Jeg lavede ikke offentlig skandale.
- Det gør du en dag, uundgåeligt. - Uundgåeligt.
- Det er din karriere, ikke min. - Mit er også dit.
- Skylder du mig ikke en forklaring? - Hvad skal jeg sige?
- Jeg vil ikke diktere dig noget. - Gerne for mig.
Godt! Hvornår blev du fuld? Hvor blev du fuld? Hvorfor blev du fuld?
Stå ikke over mig på den måde.
Jeg er en sentimental mand.
Jeg begyndte at klæde mig på ...
Så gik det op for mig, at det er 4 år siden, min far døde.
Jeg fik lyst til at tage ud og lægge en krans på hans grav.
Men jeg nåede aldrig derud. Følelserne overvældede mig.
Jeg gjorde holdt og fik en drink for at helligholde hans minde.
Og jeg tænkte, hvor er det synd, min far ikke er i live -
- så han med egne øjne kunne se sine drømme gå i opfyldelse.
De drømme, han sled så hårdt for.
Hans søn ... en berømt mand ...
... gift med en smuk og velhavende kvinde.
Må jeg så høre, hvorfor du drak dig fuld?
Fordi jeg ikke kunne stille mig op og tale til folk!
- Hør på mig. Sket er sket. - Men det er tanken, der tæller.
Du har en liv at leve ... En strålende karriere.
- Det sagde min far altid. - Han havde ret.
Han havde aldrig ret. Fra den dag han fandt din moster ...
Jeg har forbudt dig at nævne det.
... til han sad ved siden af dig i retten -
- mens jeg krævede en mand henrettet -
- for det brutale mord på mrs. Ivers ...
Min far sagde intet. Jeg så på ham, men han sagde intet.
Din far var en realistisk mand.
Min far, fred være med ham, var en grådig mand.
Manden var forbryder. Han var bare blevet hængt for noget andet.
Manden var et menneske. Lov og ret er lov og ret ...
Jeg kan ikke stille mig op og tale til folk.
Ordene bli'r stikkende i halsen.
Jeg vil hellere drikke mig fuld. Jeg drikker mig fuld ...
Jeg drak mig fuld.
Kæreste Walter, hør på mig ...
Den slags sorger gør dig syg. Jeg vil have dig rask.
- I morgen ... - Bli'r som i dag.
... tager du på rekreation i nogle uger.
- Tager du med mig? - Nej, jeg bliver her.
Så bliver jeg her også.
Vil du opgive alt? Er det dét, du er ude på?
- Det tillader du ikke, vel? - Vil du gerne?
Det ved jeg ikke. Det spørger jeg konstant mig selv om.
Var min far i live, kunne jeg spørge ham.
Men jeg ville kende hans svar: "Hold fast ved det, du har."
"Og tving hende til at leve op til sin del af aftalen."
- Tving hende til at leve op til den. - Det gør jeg også, Walter.
Der er én drink tilbage. Den kan jeg lige så godt drikke.
Flasken er tom nu.
Godnat, Martha.
Hvad skal jeg gøre med min kærlighed til dig?
Hvorfor skrider jeg ikke og smider det hele tilbage i synet på dig?
Fortæl du m i g det, Walter.
- Så er vi her. Det kan godt gå an. - Med bad?
- Med bad. Og kom frit frem. - Jaså, med bad?
Der er halvt så mange bade som værelser. Kun halvdelen har bad.
Man kan også sige, at for hver to værelser har det ene bad.
Eller der er et halvt bad til hvert af de to værelser.
- Kan vi få det igen? - Der er halvt så mange bade som ...
Piccoloen bar de kufferter op på Deres værelse.
De tilhører miss Maracek her, men hun var ikke indskrevet endnu.
- Jeg kom for sent til bussen. - Det var synd.
Piccoloen gik kl. 12. De må selv klare det.
Jeg kan ikke forlade skranken.
Godnat.
- Sov sødt. - Godnat, amor.
Du har 25 og jeg 23. Så er vi naboer.
Hvorfor købe billet til Ridgeville, hvis du ikke ville hjem?
Jeg købte ikke billetten. Jeg havde den, men købte den ikke.
Er du syg?
- Lidt forkølet, måske. - Få de våde klæder af.
Jeg har tændt for vandet. Skynd dig. Jeg vil også i bad.
Ja.
Du må låne en bog for et par cigaretter -
- hvis du er ligeglad med, hvad det er for en bog.
- Fyrrenålssæbe får en til at sitre. - Sæbe er en personlig sag.
- Næsten som en tandbørste. - Jeg låner ikke din tandbørste.
- Hvor er bogen så? - Uanset hvilken?
- Jeg dør af spænding. - Det er ikke min.
Den blev glemt af en tidligere gæst.
BIBELEN
Du v a r advaret.
Der ligger en i alle hotelværelser.
I stort set hvert værelse på alverdens hoteller.
Det står forklaret på første side.
- Der kan man bare se. - Nej, rejs dig ikke.
Jeg vil se på dig et øjeblik.
Et syn for guder.
Hit med en tændstik.
- Så du kører i morgen? - Vi kører ... hvis vognen er klar.
Og du har intet imod at have mig med?
Nej, det er rart med selskab.
- Vil du blive ude vestpå? - Måske, måske ikke.
Du kunne blive ensom igen.
- I aften ville jeg hellere dø. - Ja, det nævnte du.
- Jeg ville fortælle hvorfor. - Nu vil jeg i bad.
Jeg var lige kommet ud af fængslet.
Her til aften.
Som jeg sagde ... Vi kører i morgen.
Det kapitel vil du synes om.
Lås op, knægt.
Prøv den dør.
Godmorgen, mr. Masterson.
- Jeg kan kende jer på lugten. - Så stor er min næse ikke.
Legitimation.
Chefen bad os stille dig et par spørgsmål.
- Sergent Masterson. - Jeg kan dårligt vente. Hvad vil I?
Du har været omkring ... Afrika, Anzio, Normandiet.
- Hvorfor går du ikke med den nål? - Jeg vil være inkognito som jer.
- Hvad vil I ellers vide? - Det her taler for sig selv.
Der er intet, du kan tilføje.
Kære Sam. Er nede for at indløse min billet. Kommer snart. Toni.
- Er der hændt hende noget? - Hun er i kachotten.
- For hvad? - Brud på løsladelsesbetingelserne.
De lød på, at hun skulle vende hjem til Ridgeville.
Men hun forsøgte at få billetten refunderet.
Måske ville hun tage toget. Måske ville hun trave ...
Det var ikke den grund, hun gav, Karl Smart.
Hun påstod, hun havde fået et job. At du var hendes arbejdsgiver.
- Hvad galt er der i det? - Intet, hvis du kan bevise det.
Men lad hellere være.
Vi spilder helst ikke tid på at vidne i retten -
- men vi gør det.
Vi ses.
- "Bevis A", hvis du bliver stædig. - Vent nu lidt, panser!
- Lad hendes ting være. - Vil du med på stationen, soldat?
Den skræmte, lille purk ...
Du skal gøre din gamle ven en stor tjeneste.
- Hvordan går valget her til morgen? - Det går altid godt.
Hør engang, skat ...
- Miss ... - St. John ... Bobbie.
- Endnu bedre. - Hvad kan jeg gøre?
- Er han der? - Ja, men ikke klar til at tage imod.
- Vil du ikke tage plads? - Jeg har ret travlt.
- Vil du give ham en besked? - Når han kalder.
Stil bare samtaler ind nu.
Der er en herre derude. Han siger, det er meget vigtigt.
Sig, jeg ikke ønsker at ... Tøv lidt.
Glem det. Jeg siger det selv til ham.
Sammy! Sammy Masterson!
Vi var barndomskammerater. Jeg ville ikke have genkendt dig.
Heller ikke jeg, hvis jeg ikke havde set dit foto.
Jeg vil kun forstyrres, hvis det er meget vigtigt.
- Hvor længe er det siden? - 17-18 år eller deromkring.
- Så længe? - Vi var bare store børn, vi tre.
Ja ... vi tre.
- Hvordan er hun? - Smuk. Jeg er gift med hende.
- Du har skudt papegøjen. - Det har jeg vel.
- Og hvad har du lavet? - Bumlet rundt og set en masse.
Moret mig.
- Hvad har du mest lavet? - Senest eller mest?
Spillet ... Det er det, jeg lever af.
Og her skal jeg indskyde, at livet er ét stort spil.
- Ja, nogle vinder, andre gør ikke. - Det behøvede du ikke påpege.
Undskyld denne triste samtale ... Vil du have en drink?
Er det ikke lidt tidligt? Jeg har ikke fået morgenmad.
- I dagens anledning. - Så vil jeg ikke sige nej.
- Det var pænt af dig at komme. - Der er en bestemt grund til det.
Jeg traf en pige, og du kan hjælpe mig.
Du ser ikke ud til at have brug for hjælp.
Jo, i dette tilfælde. Hun sidder fængslet.
- Sigtet for hvad? - Brud på løsladelsesbetingelserne.
- Den er ikke let at kringle. - Men du kan godt. Og du vil godt.
- For gammelt venskabs skyld. - For gammelt venskabs skyld.
Undskyld mig.
- Mrs. O'Neil er her. - Bed hende vente.
- Hun kigger tit ind på vej til byen. - Jeg vil gerne hilse på hende.
Bed mrs. O'Neil komme ind.
- Jeg vidste ikke, du var optaget. - Goddag.
- Navnet er Sam Masterson.
Jeg beklager, jeg ...
Sammy Masterson!
- Goddag! - Jeg siger det igen. Goddag!
- Du burde have ringet. - Han er lige kommet.
- Du er blevet en stor dreng, Sam. - Jeg var altid stor af min alder.
- Det kan jeg godt huske. - Husker du andet?
Masser.
Tænk, at et magert rær kunne vokse sig så smuk.
- Tak på min kones vegne. - Det lyder underligt.
- Hvilket? - At du siger "min kone".
- Gør det? - Bliv nu ikke fornærmet.
Jeg har altid tænkt på Martha ...
Visse ting fra barndommen slår man aldrig ud af hovedet.
- Hvor længe bli'r du? - Det afgør vores statsadvokat.
- Jeg kører måske om et par timer. - Det var ærgerligt.
Sådan ligger landet, ser du.
- Jeg vil ikke forstyrres. - Du har travlt, så jeg smutter.
Og tak for alt.
Farvel, Martha.
- Godt, du aldrig kom med det tog. - Det ved jeg nu ikke.
- Hvor kan jeg få fat i dig? - Hotel Gable.
- Du vil godt hjælpe, ikke? - Jeg skal gøre mit bedste.
- Godt. Jeg håber, du vinder valget. - Tak ...
- Det gør jeg. - En sikker vinder?
- Spørg Martha. - Ja, helt sikker.
- Hvad er odds? - En sikker vinder slår aldrig fejl.
Hvor meget tør du satse på, at det er sikkert?
Frisk fyr, ham Sam.
- Meget skråsikker. - Som altid.
Det er første gang, jeg har set dig ude af balance.
- Det var jeg ikke bevidst om. - Det var j e g .
- Det kom som et chok. - Ja. Også for mig.
"Sam sladrer aldrig." De ord vil jeg aldrig glemme.
- Hvorfor skulle han det? - Hvorfor skulle han ikke?
- Hvor længe har han været her? - Siden i aftes.
- Fortalte han, hvad han har lavet? - Vil du ikke vide, hvad han ville?
- Hvad vil han? - Han spiller sine kort kløgtigt.
- Sam har altid været kløgtig. - Han ville have sin pige løsladt.
- Sin pige? - Det sagde han i al fald.
- Hvad tror du? - Han er gambler og bondefanger.
Jeg ser dem i hobetal. Så du ikke griskheden i hans blik?
- Jeg har ikke din erfaring. - Vent, til han slår dig for penge.
- Løslad pigen. Måske rejser han. - Og giver afkald på en guldmine?
Der er kun én måde at finde ud af det på. Løslad pigen.
Farvel, miss St. John.
Check en Samuel Masterson, midlertidig bopæl: Hotel Gable.
Check alle autoværksteder. Et af dem har hans bil.
Check alle banker. Send bud efter privatdetektiven McCarthy.
- Jeg ville udnytte ventetiden. - Boswells Johnson-biografi ...
- Troede du, det tog så længe? - Jeg ville bare kigge billeder.
- Jeg fik din besked. - Jeg bad dig ringe.
Jeg tænkte, jeg godt måtte komme selv.
- Det tænkte jeg nok. - Hvorfor?
- Du så ud til at vædde om alt. - Næsten alt, afhængigt af odds.
Jeg vil vædde min livshistorie til gengæld for din.
Top.
Lad mig se ... Du rejste den 27. september 1928.
- Der begynder vi. - Hvorfor husker du den dato så nøje?
Hvorfor ikke?
Engang syntes jeg, det her var jordens herligste sted.
- Nu har du ført det ud i livet. - Det var så hæsligt, da hun ...
Jeg hader det.
- Nu skal du se resten af huset. - Det er længe siden, jeg var turist.
Min mosters eksekutorer ville sende mig på skole, men mr. O'Neil ...
Mister? Er du ikke lovlig formel over for din mand?
Nej, jeg talte om hans far. Min huslærer, husker du nok?
Efter min mosters død flyttede han og Walter ind.
- Hvor hyggeligt. - Det her er Walters værelse.
Overdådigt ... yderst overdådigt.
- Så har du boet her hele tiden? - Bortset fra mine år på college.
Mr. O'Neil ... Walters far ... mente, jeg havde godt af at komme lidt væk.
Mr. O'Neil ... Walters far ... tog sig vist af det hele, hva'?
- Ja, han tog sig af det hele. - Det brød du dig ikke om?
- Lad os tale om noget andet. - Hvad?
Vælg et emne ... Her har vi spisestuen.
Er her ikke lidt trangt?
Godt, Walter er mit emne. Hvornår giftede du dig med ham?
Hvornår? Da jeg var færdig med skolen.
Javel. Hvorfor giftede du dig så med ham?
- Nyt emne. - Din tur.
- Dig. - En åben bog.
Jeg rejste væk med cirkus. Det, du skulle have været med.
Blev dus med dyrene og levede lykkeligt ... næsten.
Næsten?
Jeg blev ambitiøs, og det ødelagde det.
Jeg ville ikke kun være dus med dyrene, men også eje dem.
Så jeg købte nogle dyr.
Løven fik skab og smittede aberne. Dyrene blev en klods om benet.
Jeg mistede alt og fik trang til at blive dus med mennesker.
På det felt fik jeg succes med mit talent som gambler.
Så er vi fremme ved mit 21. år, hvor jeg blev mand ... officielt.
Hvordan var det at blive mand officielt?
Det føltes velkendt.
Hvordan var det for dig at blive kvinde officielt?
Det føltes også velkendt.
Det er jo det værelse, som du ...
- Kan du huske det, Sam? - Mon ikke!
Det eneste, jeg ikke lavede om på.
Det virker, som var det i går. Vi ville stikke af sammen den aften.
Du husker det altså?
Det var Walter, der lukkede mig ind.
Jeg kommer her tit.
Små piger vokser op, men bli'r aldrig trætte af at lege med dukker.
Det var uvejr den aften, med lyn og torden.
- Jeg var bange for tordenvejr. - Du påstod ellers noget andet.
Du måtte ikke vide det. Jeg ville være som dig ... totalt frygtløs.
- Det husker du også, ikke? - Det begynder at vende tilbage.
Sig det ikke for at gøre mig tilpas, men fordi det er sandt.
Så siger vi, det er sandt. Vi var bare et par store børn.
- Vi er ikke børn nu. - Nej, Martha, vi er ikke børn.
- Ingen tid til drømme. - Kun én. Og den gik i opfyldelse.
- Du er her. - Det er Walter også.
- Angående Walter og mig ... - Det forstår jeg.
Det forstod jeg, straks jeg så jer sammen.
Den måde, han så på dig. Jeg har aldrig set en mand så forelsket.
- Sam, hvis du bli'r i Iverstown ... - Det gør jeg ikke!
Godt, Sam, hvad vil du egentlig?
- Hvad jeg vil? - Ja, hvorfor kom du tilbage?
- Vejen svingede, men ikke jeg. - Svar mig!
Vent nu lidt. Du lyder, som om jeg er tvunget til det.
Faktisk lød du, som din moster altid lød.
- Den slags vil jeg ikke høre! - Der er ikke tid til at gentage det.
Så snart en vis ung dame er løsladt, og min bil er klar -
- er jeg på vej vestpå.
- Jeg tror, du mener det. - Nogen indvendinger?
Ingen indvendinger.
- Det burde jeg have sagt mig selv. - Hvilket?
Dig. At du ville være sådan.
Jeg er ked af det ... Ked af, du nogen sinde rejste.
Sam ... for gammelt venskabs skyld?
Så pyt ... for gammelt venskabs skyld.
Farvel, Martha.
Dempseys Værksted.
- Ja, mrs. O'Neil. - Mrs. Walter O'Neil?
Ja, frue.
Det var presserende, og jeg er presset nok i forvejen.
Snak, jeg er kun glad for at kunne hjælpe, mrs. O'Neil.
Det her kan du føje til din rapport.
Mrs. O'Neil synes ikke, fyren skal rejse ... ikke endnu.
Fint, Dempsey, tak.
- En drink? - Tak.
Vi har ikke meget endnu, men der indløber stadig udenbys meldinger.
- Hvordan tegner det? - Storspiller.
Han har altid penge nok.
Hvor han får dem fra, ved politiet ikke.
Ingen domfældelser. Dræbte en mand i Frisco i selvforsvar.
Krigshelt.
- Bilen hos Dempsey? - Hans egen ... Bule i køleren.
Hvor længe vil det tage at reparere den?
Hvem blev Dempsey ringet op af? Checkede De ikke det?
- Jo. - Hvem var det så?
Mrs. O'Neil.
Det var alt.
Amtsfængslet ... Inspektøren for kvindeafdelingen.
Deres samtale er klar. Viceinspektør Elizabeth Baker.
Hallo? Den pige, jeg ringede om tidligere ...
Bring hende herud kl. 8. Jeg vil tale med hende.
- Ved du, hvad klokken er? - Ja, fem minutter over otte.
Min ven bli'r løsladt lige om lidt.
- Hør, dit ansigt kender jeg ikke. - Nej, jeg er på gennemfart.
Så venter du altså ikke på nogen?
Hun er også på gennemfart. Jeg har ventet på hende i to timer.
De sidder kønt i det, miss Maracek. Reglerne er ikke til at tage fejl af.
Det er de aldrig.
- De afsoner en dom på fem år. - Efter sigende.
De bildte politiet ind, De var ansat af Sam Masterson.
- Var det aftalt spil? - Han havde intet med det at gøre!
De er meget glad for ham, hva'?
De ønsker ikke, der skal ske ham noget.
Har han det på samme måde med Dem?
De ville ikke bryde Dem om at afsone alle fem år, vel?
- Hvor vil De hen med det? - Fem år ...
Og denne gang skal de afsones til sidste dag.
Det behøver De ikke.
Kom til sagen. Hvad skal jeg gøre?
Toni!
- Toni! - Hej, Sam.
O'Neil sagde, du ville være ude kl. 6.
Statsadvokaten er min gamle ven. Jeg bad ham hjælpe. Og nu er du fri.
- De havde forlagt nogle papirer. - Jeg blev helt urolig.
Hvad er der i vejen? Toni! Se på mig.
- Jeg trænger til en drink. - Ikke andet? Du kan få et dusin.
Du skal få dig en rigtig løsladelsesfest.
Spaghetti.
- Det ser herligt ud. - Velbekomme.
Spis!
Jeg er vist ikke sulten. Min mave slår knude.
Her, det hjælper.
- Jeg ville være død i det fængsel. - Nu er du jo ude.
Havde du selv siddet inde, ville du forstå det.
Jeg forsøgte at forklare det i aftes.
- Du ville ikke lytte. - Heller ikke nu.
- Nu skal du. Jeg be'r dig. - Lad gå. Hvis det hjælper dig.
Du skal forstå det rigtigt.
1-5 gav de mig. 1-5 år, altså.
- Det er længe. - En evighed.
- Jeg sad tre måneder i varetægt. - Det kan ske for de bedste.
Jeg hører ikke til de bedste. Jeg er bare Toni Maracek.
"Hvor har du pelsen fra?" spurgte dommeren.
"Jeg traf en fyr," svarede jeg. "Han gav mig den."
- "Det skal nok passe." - "Det er sandt, hvert ord."
"Jeg pantsatte den for at skaffe penge."
"Hvor er manden?" spurgte han.
"Han forduftede. Han fløj til månen."
"Du flyver ingen steder," sagde dommeren.
"Du dømmes for tyveri. 1-5 år."
- Hvorfor blev du prøveløsladt? - Det var min første forseelse.
- Ved du, hvad prøveløsladelse er? - Javist. En kniv i ryggen.
Er du stadig bange for strisserne? Slap af. Nu er du fri.
Jeg har det skidt.
- Vil du hjem til hotellet? - Nej, nej!
Jeg vil bare sidde her lidt.
- Hent dit overtøj. - Hvad er meningen?
Jeg var henne på jeres hotel. Fikst arrangement ...
To værelser med fælles toilet og høje glas.
- Hvad har den fyr lovet dig? - Joe, ingen ballade.
Hun er min kone.
Du kan beholde hende. Hellere end gerne.
- Skrid så. Også dig. - Jeg vil bare sikre mig ...
- Der behøver ikke blive ballade. - Nej.
Det bli'r der. En vis Karl Smart skal have en lærestreg. En vis ...
- Herinde eller udenfor? - Udenfor passer mig fint.
Der er en smøge omme bag køkkenet.
- Sam! - Klap i.
Vent her!
Bravo, søster, det var flot klaret. Stik så af med dig.
- Hvad er der sket med Dem? - Intet. Jeg skal til fastelavnsfest.
Kør bare, makker. Hun ta'r den næste.
- Hold så op med det flæberi. - Det skal jeg nok.
- Jeg burde tæve det ud af dig. - Det fortjener jeg.
- Hvorfor? Hvorfor? - Jeg ville fortælle det i aftes.
- De førte mig til statsadvokaten. - Hans navn er Walter O'Neil.
Han stillede en masse spørgsmål. Om dig ... Om dig og mig.
Om hvorfor du var kommet. Det spurgte han om et par gange.
- Det andet har jeg glemt. - Og de gorillaer, der tævede mig?
O'Neil ville skræmme dig ud af byen.
- De truede mig med fængsel. - Hvem? O'Neil?
- Nej, den anden. O'Neil var gået. - Sød dreng.
De ville ikke gøre dig fortræd.
Jeg ville blive benådet til gengæld. Ellers var det alle 5 år.
Jeg sagde ja.
Slå mig bare, det har jeg fortjent.
Det eneste, du har fortjent, er en fair chance.
- Jeg ta'r tilbage. - De vil have dig væk.
- De hænger på mig. - Næste gang bli'r værre.
Jeg bryder mig ikke om at blive kostet rundt med!
Eller at andre folk bli'r kostet rundt med!
Nu skal du høre, hvad du gør ...
Du ta'r den næste bus, så mødes vi, hvor du vil.
Jeg ta'r tilbage med dig.
Godt. Det håbede jeg, du ville sige.
- Et øjeblik, sir. - Før mig til mr. O'Neil.
Ja, mr. Masterson. Jeg kunne dårligt kende Dem igen.
Få din butler til at bede Martha komme herned.
Sig det til mrs. O'Neil, John.
Det er på tide med en lille snak.
- Hvem skal give bolden op? - Du ser rædsom ud, Sam.
- Tag dig en drink. - Tak.
"Rapport på Sam Masterson" ...
Ned med den. Jeg er to foran dig.
Du er ude af form. Et øjeblik troede jeg, du var død.
Det var jeg.
- Jeg agtede ikke at skyde. - Det turde jeg ikke løbe an på.
Jeg skimmede den her, mens du var bevidstløs.
Jeg kunne have givet dig et langt mere detaljeret billede.
Jeg anede ikke, det optog dig.
Det ved du nu.
- Nu kan Martha give dig dem. - Give ham hvad?
Detaljerne om Sam Masterson og hans syn på liv og kærlighed.
- Du er såret. - Så sku' du se den anden.
- Hvad skete der? - Den her ...
Den faldt ud af en lomme og ramte mig i synet.
Privatdetektiver ... Stoler du ikke på dine egne strømere?
Du har ret. Jeg hyrede de mænd, der tævede dig.
Jeg troede, det ville skræmme dig væk.
Det gjorde det ikke.
Vi er klar til det sidste nye inden for pengeafpresning.
Pengeafpresning. Hvad er prisen?
Husk, du forhandler med to gamle venner.
- Hvem af jer forhandler jeg med? - Med mig. På fabrikken kl. 15.
- Må vi alle vinde ved det. - Uanset prisen, så er det slut.
Forsøg det ikke igen. Det i aftes kan ske igen.
Og det, der er værre.
Forsøg det ikke, skattemand. Jeg kan godt sige det rent ud:
Jeg slår dig ihjel!
Hold din hånd under hanen.
Tør så din hånd.
Det her vil gøre ondt.
Selv smerte tåler jeg fra dig.
- Du var heldig. - Ja, en meget heldig mand.
Og dum. I går fortalte han mig, han intet ønskede og ville ...
Jeg brød mig ikke om dine planer.
Det er ret utroligt at være statsadvokat i en lille by.
Man føler sig som Gud.
Man ved alt ned til mindste detalje.
Selv en opringning til Dempseys Værksted.
Sam forlader Iverstown i dag.
- Det sagde han. - Du skal sige det.
- Det er op til ham. - Nej, til dig. Jeg kender dig.
Du er mit livsværk. Jeg har studeret dig i alle disse år.
En lille pige, der vil lukkes ud af sit bur.
Og så dukker Sam op.
Du kender min indstilling. Til Sam, mener jeg.
Det tror jeg. Og den holder du for dig selv.
Medmindre jeg gi'r dig lov til andet.
- Bliver der problemer med O'Neil? - Nej.
Han er stadig en skræmt, lille purk.
Kaffe ... sort.
Nej, det er Martha, jeg ikke kan greje.
Mrs. O'Neil. Vi tre voksede op sammen, husker du nok?
- Hvordan er hun i dag? - Hvad mener du?
- Er hun pæn? - Hun er smuk.
Og hvorfor bliver en smuk, rig pige hos en mand, hun ikke elsker?
- Hvor ved du det fra? - Det ved jeg.
- Du lyder, som om du elsker hende. - Du lyder jaloux.
Måske.
- Hvornår kører vi? - I aften, hvis vognen er klar.
Hvad gør vi indtil da?
Hvad med at finde ud af, hvad der er blevet af din familie?
Det burde være let. Nu ved jeg, jeg forlod byen 27. september 1928.
- Hvordan kan du huske det? - Ville du ikke kunne huske det?
Kun, hvis der skete noget skønt den dag.
Drik din kaffe, så går vi ned på avisens arkiv.
Ja, der kan jeg finde oplysningerne. Bagefter går vi på indkøb.
Det var en usædvanlig sag.
Den forblev uopklaret i årevis.
Så en dag tog de en fyr. For væbnet røveri, var det vist.
Han havde engang arbejdet for gamle mrs. Ivers.
Han viste sig at være morderen. Det er min yndlingssag.
Her er et billede af fyren.
- Han ser ikke ud af meget. - En skræmt, lille hare.
Jeg var tilskuer. Han fik aldrig en chance.
- O'Neil gjorde et grundigt job. - Walter O'Neil?
Det var ret dramatisk, at han var forlovet med ofrets niece.
Han gjorde det virkelig grundigt. Kendelsen var enstemmig.
- Hvad skete der med ham? - De hængte ham. Interessant, ikke?
At opklare et mord efter alle de år. Det står der. Værsgo og læs.
- Mr. Masterson, efter aftale. - Send ham ind.
- Klokken tre, på slaget. - På slaget. Kom ind, Sam.
Du burde have ladet mig vente. Det gør direktører altid.
- Ikke gode direktører. - Og det er du garanteret.
Det rammer den fint, ikke? Stemningen på en fabrik.
I din mosters tid kunne jeg ikke komme ind. Nu er jeg gæst.
- Eller er jeg? - Jeg inviterede dig.
- Efterlod din moster dig alt? - Jeg var enearving.
Jeg glemmer hende aldrig den aften. Der i døren, lænet til sin stok.
Jeg vil ikke tale om hende.
Du ser anderledes ud end i morges ... ren og frisk.
Det er den parfume, jeg bruger, der får mig til at dufte så godt.
Sikkert lige så godt som du og Walter tilsammen.
- Hvad er du ude efter? - Jeg tror, jeg har fundet en fidus.
En fidus er en vinkel, der gør, at man undgår at knokle selv. Enkelt.
- Helt præcis hvad er din vinkel? - Helt præcis ... halvdelen.
- Halvdelen af hvad? - Sig mig det.
Godt, Sam.
Kom herhen.
- Min far var fabriksarbejder her. - Også min ... når han var ædru.
- Nu ejer jeg den. - Nu står du lige.
Ja. Jeg var 21, da jeg overtog den. Da havde den 3.000 ansatte.
Nu har den 30.000 og strækker sig helt ned til floden.
Og jeg udrettede det helt alene. Uden Walter, uden hans far.
Helt på egen hånd.
Halvdelen af alt dette burde være en ret fin gevinst.
- Det ville gøre dig til min partner. - Det var netop tanken.
Sidst røg du ud som en snavset, lille knægt. Det kan ske igen.
- Jeg behøver ikke give dig noget. - Men du vil gerne.
Toni! Skynd dig herind!
Ja, Sam?
- Ønsk dig noget ... hvad som helst. - Du har det godt.
- Ja, jeg tog mig en drink. - Hvad var der i?
En krukke guld. Du bringer held. Jeg vil bære dig som en amulet.
- Er det dit alvor, jeg bringer held? - Ja, det er et aktiv i min branche.
- Toni Maracek, et aktiv. - En gæv pige. Bliv hos mig.
Nu har jeg alt heldet. Jeg er sær. Jeg siger, hvad jeg tænker.
- En pige be'r en om en cigaret. - Og en tændstik og et klokkeslæt.
- Livet er underligt. - Det er filosofi.
- Ved du, hvordan det er med mig? - Fortæl.
Det h a r jeg fortalt. Og selv om det er forbi ...
Hvad du ikke ved, skal du ikke tale om.
- Jeg har købt nyt tøj. - Må vi se?
$8,95 ... Hvad synes du?
Med dig i det, er det ...
- Goddag, Sam. - Toni!
- Ja, Sam? - Jeg hørte jeres stemmer.
- Selv det her hul har en omstilling. - Jeg er privilegeret her på stedet.
Jeg ejer det.
- Det her er mrs. O'Neil, Toni. - Goddag.
- Nå, det er pigen. - Mit navn er Toni ...
Antonia Maracek.
Den soldragt klæder hende. Hun har figuren til den.
- Hun er meget yndig. - Næste opvisning er kl. 8.
På dit værelse eller her?
- Toni! - Ja, Sam?
- Mrs. O'Neil be'r dig undskylde. - Jeg be'r dig undskylde.
Det er i orden, glem det.
Jeg skal snakke forretning med mrs. O'Neil. Det var derfor, du kom, ikke?
- Jeg er snart tilbage igen. - Jeg går ingen steder.
- Det var ikke pænt. - Jeg undskyldte.
- Du havde is på tungen. - Hvis der er mere, jeg kan sige ...
Du har sagt rigeligt. Lad os komme ud.
- Det er mit første hotelbesøg. - Jeg har haft alt for mange.
Præcis som beskrevet i bøgerne. Skodder, whisky på kommoden ...
- Lad os blive her. - Nej.
- Hvorfor ikke? Vi kan få mad her. - Jeg kan ikke døje room service.
- Okay, Sam. - Kom, så går vi.
Hvordan er din Toni Maracek inderst inde?
Det spørgsmål stillede hun om dig.
- Hvad er dine planer med hende? - Hun er meget selvstændig.
- Næppe. Hvor traf du hende? - Vi boede i det samme hus.
- I Iverstown? Hvornår? - Nu ... Nu og da.
Lad os gå tilbage til vores drinks.
Angående Antonia Maracek ... Har I andet tilfælles?
Hyrevogne ... hoteller ... og bibler.
Og vi bryder os ikke om de samme mennesker og steder.
Det lyder som en yderst lovende start.
- Hvor længe har du kendt hende? - Siden i forgårs.
Hvor længe har du kendt mig?
Jeg er ikke sikker på, jeg nogen sinde har kendt dig.
Hvad siger du? Lad os komme til sagen.
Lad os komme ud herfra.
Tjener!
Regningen, tak.
Whisky og soda.
- Vent udenfor. - Sam, hvad er der?
- Smukt! Smukt! Smukt! - Giv ham den, når han vågner.
Sig, jeg spiller ærligt spil. Jeg betaler altid min gæld.
- Jeg bad dig vente udenfor. - Jeg ville se det.
- Du havde lyst til at dræbe ham. - Ja, det havde jeg.
- Er det her stedet? - Ja.
Jeg kan godt li' din bil.
Glem ikke Lots hustru, da hun så sig tilbage ...
Hun blev til en saltstøtte.
- Hvad med Lot? - Han slap med skrækken.
- Du kan din bibel. - Det kommer der af at bo på hotel.
Det vil jeg til at dyrke.
Lad os stige ud. Jeg elsker at se på byen heroppefra.
- Den ser slet ikke virkelig ud. - Det er den i høj grad.
At eje den gi'r en magtfølelse. Du ville forstå det, hvis du havde den.
Ivers, Ivers, Ivers ...
Hvis nogen spurgte, hvad jeg hed, ville jeg svare Martha Smith.
Jeg kan lugte røg.
Jeg må hellere se efter.
- Her må have været nogle børn. - Sam, lad det brænde.
Vi gik også herop som børn og tændte bål.
Lad det brænde, Sam.
Dengang syntes vi, det her var det virkelige liv.
Og det der ... det eksisterede slet ikke.
Lige nu lignede du Martha Smith.
- Var du bare ikke stukket af ... - Jeg ventede på dig.
Jeg stod længe i regnen, men du kom ikke.
Giv mig en cigaret.
Var du bare ikke rejst fra byen ... Jeg havde ingen at ty til.
- Hvad sagde du? - Intet. Jeg sagde intet.
Da det gik op for mig, var det for sent ... alt for sent.
Det ene førte til det andet og ...
Førte til hvad?
- Jeg vil ikke tale om det mere. - Gør det nu. Det vil gøre dig godt.
- Hvor var jeg? - Det ene førte til det andet ...
Alt ville have været anderledes.
Det ville have været dig i stedet for Walter.
Eller hvis du havde standset mig. Da jeg hævede stokken ...
Du vidste, hvor meget jeg hadede hende!
- Jeg var der ikke, Martha. - Og så stod jeg der, da ...
- Du var der ikke? - Nej, Martha ...
Jeg stak af, da din moster kom ud i hall'en.
Jeg havde ballade nok i forvejen.
Jeg så det ikke. Jeg vidste intet før nu om din moster og den mand ...
Ham, de hængte ... Den mand, du og Walter slog ihjel.
Sam, hjælp mig ... hjælp mig.
Godt, Martha. Fortæl mig om det.
Okay, Sam ...
Jeg troede ikke, nogen kunne dø så hurtigt.
Jeg havde altid troet, hun aldrig ville dø.
Men sådan var det ikke.
Jeg ventede at finde hende, når jeg kom op på mit værelse.
Senere blev jeg skrækslagen.
Ligsynsmanden og politiet var forstående, lægen meget lydhør.
De troede på min forklaring, den jeg gav Walters far.
Den nat sov jeg tungt ... med fred i sindet.
Hvordan sov du, da de havde hængt den mand?
Jeg opdagede snart, hvorfor Walters far troede på mig.
Han overtog bare min mosters plads.
Han tænkte på sin søns fremtid, og jeg var bundet til dem begge.
Det blev så uudholdeligt, at jeg ville sige sandheden -
- men han havde indpodet mig en sådan skyldfølelse -
- at jeg var afsindigt angst.
Den angst udnyttede han fint.
Og så gjorde han mig medskyldig i en ny forbrydelse.
Mit vidneudsagn sendte en uskyldig mand i døden.
Og med det tvang han mig til at gifte mig med Walter.
Du må ikke rejse igen! Jeg vil have dig her!
Jeg har været kvalt af længsel efter noget, der lever og ånder -
- desperat efter luft og plads til at indånde den i!
Vil du ikke nok blive her?
Godnat, Martha.
Toni! Er du stadig vågen?
- Det er Sam. Må jeg komme ind? - Ja, Sam.
- Må jeg tænde lyset? - Om lidt. Jeg sov tungt.
Jeg har hovedpine.
Jeg har noget at fortælle dig.
Du græder.
Du græder, fordi du så os.
Du sad ved vinduet, da vi kom.
Det var det, jeg ville fortælle dig ... om Martha og mig.
Det behøvede du ikke. Der er ingen bånd mellem os.
Netop derfor ville jeg gerne.
Ser du, det begyndte for lang tid siden.
Jeg ved ikke endnu, hvordan det vil ende.
- Hvad skal jeg sige? - Det ved jeg ikke.
- Hvad skal jeg gøre? - Det ved jeg ikke!
Sig sandheden.
Som du, da de gorillaer gav mig en omgang.
Nu står vi lige.
- Nu er j e g smadret. - Det må du undskylde.
Jeg er sur på mig selv, ikke på dig.
Ønsker du, jeg skal rejse?
Har du lyst til at rejse?
Det er op til dig. Jeg er kun med på afbud.
Sådan må du ikke sige. Du er her, fordi det var det, vi ønskede.
Og nu?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved det bare ikke.
Hotel Gable? Jeg skal tale med Sam Masterson.
- Læg det rør. - Hej, Sam, det er Walter.
Jeg ved, jeg ikke forstyrrer. Martha er lige kommet hjem.
- Hvad vil du? - Kom herop. Nu, med det samme.
- Er du gal? Tjenestefolkene ... - Har fået fri.
Du er fuld.
Jeg har fået meget at drikke, men jeg er ikke fuld.
Det er vel dumt at spørge, hvor du har været.
- Sam rejser ikke, vel? - Spørg ham selv.
- Det er svar nok. - Ikke flere spørgsmål.
Nej, jeg ved det, jeg skal vide ... Supermanden Sam ...
Den snavsede, lille knægt fra den anden side af jernbanen.
Jeg går op og skifter. Han skal ikke se mig i den samme kjole to gange.
Kom ind.
- Du rejser altså? - Der går en bus om en time.
Det her er den bedste løsning.
Jeg tog med dig tilbage, fordi du ikke ville kostes rundt med.
Jeg syntes om dig, da du sagde det.
Du var ude på skrammer, men det var den gode slags.
- Og nu ... - Hvad?
Jeg så hende. Du vil brænde fingrene.
Forlad hende. Forlad den her by. Også selv om det bli'r uden mig.
Det kan jeg ikke. I hvert fald ikke lige nu.
- Du får brug for penge. - Nej tak.
Vi må have rene linjer.
- Vi ses engang. - Ja ...
Engang.
- Hvor er Martha? - Hun klæder sig på til lejligheden.
Vi går op til hende.
- Hvorfor ringede du? - Du skal hjælpe mig med en gåde.
Den lyder: Hvad gør vi med mig, Martha og dig?
Det lyder som et digt.
Hvis det rimede, ville det rime på mord.
Han er fuld. Han har drukket hele aftenen.
Tegn en kridtstreg, og jeg skal gerne gå på den.
Eller en mental test. I kan spørge: "Hvad er mit mål her i livet?"
- Jeg søgte at standse ham. - Du er så klog.
Du kender alle svarene. Hvordan har du det med drømme?
- Så blev jeg glad, for jeg var ræd. - Var h u n ræd for m i g ?
Jeg havde en drøm. Den handlede om dig.
- Du var i k k e et smukt lig. - Måske var det en anden.
I andre drømme v a r der andre ...
- Andre? - Han lyver!
Stakkels, lille Martha, hendes liv var så tomt.
- Var det, hvad hun fortalte? - Smid ham ud.
Nu er du dem alle, Sam. Samlet i én person.
- Sam, tving ham ... - Fortsæt. Samlet i én person ...
Du er en gymnastiklærer i Philadelphia -
- med muskler i stedet for hjerne.
Du er en fyr ved navn Pete fra Erie, som lugter af fisk og synger.
Du er en halfback, som dumpede i jura, men ville være ingeniør.
Du er en fyr, der skiftede et dæk og blev byens skatteinspektør.
Du er en mængde andre.
Desværre også den eneste anden, som har krav på hende.
Spørg hende ... "Martha, er det sandt?"
Hvad om det er? Hun ville ikke giftes med dig.
- Det forhindrede mig i at sladre. - Din far tvang hende!
- Hvor længe skal hun undgælde? - Til evig tid.
- Hvad der end sker dig, er fortjent. - Hvad kan ske? Skal jeg sige det?
Hun vil lokke dig til at slå mig ihjel -
- som hun fik mig til at hænge en uskyldig mand.
Nej ...
Fortalte hun, hvordan hun så på manden uden at blinke -
- og sagde: "Ja, det er ham, jeg så den aften."
"Det er ham, der dræbte min moster."
Selv ikke min far kunne få sig selv til d e t .
Min stakkels, kære afdøde, grådige far.
Men han gik med på det, og det gjorde jeg også.
- Han lyver. Du tror mig, ikke? - Tror du på hende, Sam?
Martha, sig dog sandheden nu. Du var bange for et uopklaret mord.
Det var en trussel mod den magt og rigdom, du havde lært at elske.
Og som jeg havde lært at elske.
Fortæl, hvorfor du tvang mig til det. Sig sandheden!
Jeg h a r sagt sandheden! De var som blodsugere!
- Du gav mig intet! - Så skrid med dig!
Du er sindssyg.
Du er gået fra forstanden.
Jeg med.
Kan du se, hvor nært vi står hinanden?
Ødelæg ikke vort lykkelige hjem. En af os går ned med flaget.
Og medmindre du gør noget ved det, bli'r det dig.
I skal ikke tro, jeg er dranker. Det er jeg ikke.
Jeg er bare syg.
Inden i mig selv ... er jeg syg.
Martha, hjælp mig.
Sam, du tror mig, gør du ikke?
Nu, Sam ... Gør det nu. Udfri mig. Udfri os begge.
Han faldt ned ad trappen og slog sig ihjel.
Alle ved, hvor meget han drak. Sam, det er ganske nemt.
- Jeg troede, du elskede mig. - Det troede jeg også.
- Nu hader du mig. - Nu har jeg ondt af dig.
- Da jeg drømte om dig ... - Hele dit liv har været en drøm.
- Jeg troede, du var den samme Sam. - Martha, du er syg.
- Jeg kunne altid komme til dig ... - I dit sind ... der er du syg.
Så syg, du ikke længere kan se forskel på ret og uret.
Du har slået ihjel. Det står i dine papirer.
Jeg har aldrig myrdet.
Går det bedre?
Du faldt ned ad trappen.
Det kan jeg godt huske.
Du bar mig herind.
Du havde chancen, Sam.
Det er en hårfin grænse, den mellem liv og død.
Du sagde, jeg ikke kunne se forskel på ret og uret.
- Burde vi fortælle sandheden? - Det synes jeg.
- Og blive hængt? - Du ville højst komme i fængsel.
- Og rådne op. For hvad? - Mord.
Hun var en modbydelig, gammel heks, som aldrig hjalp nogen.
Jeg har brugt hendes penge på velgørenhed, skoler, hospitaler.
Og han var en tyv og en drukkenbolt.
- Ingen af dem havde ret til at leve. - Heller ikke Walter lige før.
Farvel, Martha.
Sam går sin vej.
- Hørte du, hvad jeg sagde? - Ja, jeg hørte dig.
Vi kan ikke lade ham gå, kan vi?
- Martha venter på dit svar. - Vi vil altid frygte ham.
Det ville være tåbeligt af os at lade ham gå.
- Det bli'r svært at forklare. - Du brød ind og overfaldt mig ...
Jeg skød dig i selvforsvar. Det er tilladt ifølge loven, ikke?
Er det ikke ... tilladt ifølge loven, Walter?
Den vil holde, Walter. Jeg er kendt af politiet.
En vandtæt sag, hvis du kan få Walter til at vidne for dig.
Skal vi vædde?
Jeg har ondt af dig ... af jer begge.
- Du elsker ham. - Jeg hader ham.
Derfor slap du pistolen.
For første gang i mit liv var jeg bange.
For at du ikke længere stod mig bi. For at du skulle forlade mig.
Nej, Martha, jeg forlader dig ikke. Jeg elsker dig.
Græd ikke. Det er ikke din fejl.
- Det er det ikke, vel? - Nej ...
Eller min eller min fars eller din mosters.
Sådan er det bare.
Hvad folk ønsker sig, og hvor meget de ønsker det.
Og hvor svært det er at opnå.
Han nærmer sig porten.
Det glæder mig, han fordufter.
- Han vil altid være her. - Nej, han vil ikke!
Og han sladrer aldrig, bare rolig.
Og du vil se ... alt bli'r anderledes nu mellem os to.
Præcis som om der aldrig var sket noget.
Som om der aldrig var sket noget.
Vil du godt kysse mig?
Du tror mig.
- Ivers, Ivers, Ivers. - Nej ...
Nej ... Martha Smith.
Jeg kom for sent til bussen sidst og var heldig.
Jeg ville se, om jeg kunne være heldig to gange.
DE FORLADER NU IVERSTOWN
Se dig ikke tilbage, skat. Se dig aldrig tilbage.
Du ved, hvad der skete med Lots hustru, ikke?
- Hvis hustru? - Sams hustru.
Sams hustru.